Gråt ej, ni sköna
Gråt ej mer
för alla män är lika
I vattnet blått
på strand än mer
de alltid
kvinnor svika
Gråt inte så
men låt dem gå
stäm upp ett skratt
och tralla
Förvandla all
er klagan då
till ett hej
falle ralla!
Hör upp med kväden
Mer, mer, mer!
Sjung ej mer
så tyngd som havets dyning
Ty männens svek rår ingen på
alltsedan tidens gryning
Gråt inte så
men låt dem gå
Stäm upp ett skratt
och tralla
Förvandla all er klagan då
till ett hej
falle ralla!
Mylord...
Brevet upplyser mig om...
...att don Pedro av Aragonien kommer hit till Messina i kväll!
Han var knappa två mil från stan när jag lämnade honom.
- Hur många adelsmän förlorade ni? - Bara några få.
Jag ser här att don Pedro har särskilt hedrat
den unge florentinaren Claudio.
Med utseendet hos ett lamm har han kämpat som ett lejon!
Har signor Mountanto återvänt från kriget?
- Jag känner ingen med det namnet. - Min kusin menar signor Benedikt.
Å, han har återvänt.
Säg mig, hur många har han dödat under bataljerna?
Jag har lovat att äta upp varenda en som han dödade.
Han är en tapper soldat, fröken.
Och tapper med en fröken, soldat... Men hur är han mot en herre?
Herre mot herre, man mot man. Han är full av nobla dygder.
Ja, så är det. Han är inget mindre än full.
Missförstå inte min niece.
Det pågår ett krig mellan signor Benedikt och henne.
När de träffas duellerar de - med pikar.
Vem är hans kumpan nu? Han har nya blodsbröder varje månad.
Mest umgås han med herr Claudio.
Herregud, honom kommer han att följa som en farsot!
Det är lättare att få honom på halsen än pesten.
Gud hjälpe herr Claudio!
Har han fått benediktiasis, kostar det 1000 pund att bli kurerad.
Jag ska stå på god fot med er.
Gör så.
- Du kan aldrig bli tokig. - Inte förrän januari blir het.
Don Pedro har anlänt!
Signor Leonato, ni tar frivilligt på er besvär.
Andra människor söker undvika utgifter.
Besväret har aldrig hemsökt mig i ers nåds gestalt.
- Och detta är er dotter... - Hennes mor har ofta påstått det.
- Tvivlade ni på det? - Signor Benedikt...nej!
Leonato är hennes far, men hon vill inte ha hans huvud på sina axlar.
Varför prata när ingen lyssnar, signor Benedikt?
Min kära fröken Förakt, är ni i livet?
Hur kan föraktet dö, när det har så präktig föda som signor Benedikt?
Höviskheten själv blir till förakt i er närvaro.
Då är höviskheten en vändekåpa. Men alla damer älskar mig - utom ni.
Jag önskar inte ha ett hårt hjärta, men jag är inte kär i någon.
Till lycka för damerna: de slipper en landsplåga till friare.
Jag tackar Herren att jag är som ni.
Jag hör hellre min hund skälla än en karl svära mig kärlekseder.
Må fröken behålla det sinnelaget, så slipper gentlemän bli klösta.
Ert ansikte skulle inte se värre ut...
- Ni passar som papegojdressör. - Min fågel är bättre än ert kreatur.
Om min häst ändå vore snabb som er tunga... Men nu orkar jag inte mer.
Ni slutar alltid med samma knep. Det känner jag till.
Signorer Claudio och Benedikt...
Min vän Leonato har bjudit in er. Vi stannar här minst en månad.
Låt mig hälsa också er välkommen.
Då ni förlikats med er bror, är jag skyldig er all tjänstvillighet.
Jag tackar er.
Jag är en fåordig man... men jag tackar er.
- Behagar ers nåd gå före? - Er hand, Leonato. Vi följs åt.
Benedikt...gav du akt på signor Leonatos dotter?
- Gav akt? Nej, men jag såg henne. - Är hon inte en sedesam ung dam?
Frågar du mig om min uppriktiga mening
eller ska jag svara som en svuren fiende till könet?
Nej, ge mig ditt sansade omdöme.
Då är hon för kort för ett långt tal
för mörk för ett lysande, och för liten för ett stort tal.
Vore hon annorlunda, så vore hon inte vacker
men det är hon inte, så jag ogillar henne.
Du tar det här för ett skämt. Säg mig ärligt vad du tycker.
- Tänker du köpa henne? - Kan man köpa en sådan pärla?
Ja, och du kan få en ask på köpet. Men är det med allvar i sinnet...
l mina ögon är hon underbar!
Än ser jag utan brillor - och ser det ej.
Då står hennes kusin, vore hon inte besatt
lika mycket högre i skönhet som maj jämfört med december.
Men jag hoppas du inte tänker bli äkta man...?
Om jag så svurit motsatsen, litade jag inte på det
om Hero ville bli min hustru.
Ska man aldrig mer få se en ungkarl på tre gånger tjugo vårar?
Vad har ni för hemligheter tillsammans?
Han...är "kär".
I vem? Det är er replik.
I Hero - Leonatos korta dotter!
Den unga damen är värd dina känslor.
- Ni gycklar med mig. - Jag menade det.
- Precis som jag. - Jag gjorde sammalunda.
- Jag älskar henne. - Hon är värd det.
Att jag varken känner eller vet någondera
är en åsikt jag kan bestiga bålet för!
Du har alltid varit en kättare.
Jag tackar kvinnan som födde mig
och att hon uppfostrade mig, tackar jag ödmjukt för.
Men att mitt jakthorn inte bärs i ett osynligt hänge
det får kvinnorna ursäkta. Jag ska förbli ungkarl.
Jag får se dig blek av kärlek innan jag dör.
Av vrede, sjukdom eller hunger, ers nåd - men inte av kärlek.
Nå, tiden får väl utvisa att "En gång bär också vilda tjuren ok".
Om den förnuftige Benedikt gör det, så sätt tjurens horn i min panna!
Låt sen måla mitt konterfej, och med jättelika bokstäver
kan ni inunder skriva: "Här kan ni skåda Benedikt, den gifte mannen."
Benedikt...gå in till Leonato
och hälsa från mig att jag inte ska mankera supén.
Rannsaka ert samvete. Farväl, mina herrar.
- Har Leonato någon son? - Nej. Hero ärver allt som enda barn.
Älskar du henne, Claudio?
Ack, ers nåd, då ni drog ut i detta krig som nu är slut
såg jag på henne med soldatens blick
och mitt råa hantverk tillät ej böjelsen att bli till kärlek.
Nu har jag kommit åter. Krigets tankar har lämnat plats för annat.
Nu fylls min själ
av ljuvliga begär
som viskar om Heros skönhet
och påstår...
...att jag var kär i henne innan jag drog ut i fält.
Snart lär du plåga ihjäl en med en ström av ord.
Älskar du Hero, så friskt mod! Jag för din talan, och hon blir din.
På maskeraden ska jag klä mig så jag liknar dig
och säga till Hero att jag är Claudio.
I hennes barm gjuter jag min känsla och gör hennes öra till min fånge
med kärleks stormkolonner.
Sen talar jag med hennes far, och slutet blir att hon blir din.
Låt oss genast gå från ord till handling.
Vad står på, ers nåd?
Varför är ni så tungsint?
Orsaken är omåttligt stor.
Därför är min tungsinthet gränslös.
Lyssna till förnuftets röst.
Och när jag lyssnat, vad glädje har jag av det?
Jag kan inte förställa mig.
Har jag skäl att vara tungsint, så måste jag vara det.
Jag äter när jag är hungrig, inte när det passar.
Jag sover när jag är sömnig, och lägger mig inte i andras göromål.
Jag skrattar när jag är glad, och smickrar ingen av välvilja.
Ja....men vänta med att visa det där tills ni kan göra det ostraffat.
Er bror har alltför nyss tagit er till nåder igen
för att ni ska kunna slå rot - om ni inte själv sköter om vackert väder.
Jag är hellre en nyponros i en häck än en ros i hans nåd.
Då kan jag inte kallas en älskvärd hedersman
men dock är jag en renhårig skurk!
Hade jag inte munkorg på, skulle jag bitas.
Hade jag rörelsefrihet, skulle jag göra vad mig lyster.
Till dess, låt mig vara den jag är.
Försök inte ändra mig!
Vad nytt, Borachio?
Jag kan berätta om ett giftermål.
- Duger det att bygga bovstreck på? - Det är er brors högra hand.
- Vem? Den oförliknelige Claudio? - Just han.
De kom överens om att fursten skulle fria till Hero
för att sedan ge henne åt greve Claudio.
Kom, låt oss gå dit! Det där kan kanske bli näring för mitt missnöje.
Den lycksökaren har hela äran av mitt fall.
Kan jag korsa hans planer, främjar det mina egna.
Ni båda hjälper mig, inte sant?
In i döden.
- Ska vi se vad som kan göras? - Vi står till ers nåds tjänst.
- Superade inte don Juan? - Jag såg honom inte.
Vad den herrn ser ättiksur ut. Han ger mig alltid halsbränna.
Han är så melankolisk.
Ett mellanting mellan honom och Benedikt, det vore något!
Den ene är en stum bildstod, den andre en babblande mammas gosse.
Alltså hälften av Benedikts tunga i don Juans mun
och hälften av don Juans melankoli i Benedikts ansikte...
Med stiliga ben och välskapta fötter, farbror
och med gott om pengar i pungen
skulle en sådan karl erövra vilken kvinna som helst - om han kämpade.
Du får aldrig en man om du håller dig med en så skarp tunga.
Jag står inte ut med en karl i skägg. Hellre är jag insvept i yllefilt.
- Du kan få tag på en utan skägg. - Vad gör jag med honom?
Gör honom till min kammarfröken?
Den med skägg är mer än en pojke, den utan är mindre än en man.
Den med skägg passar inte för mig, och den utan...passar inte jag för.
Så hon får till det!
- Ska du till helvetet? - Bara till porten.
Där möter mig den lede med horn i pannan, och säger:
"Dra du till himla, Beatrice. Här ska inte gamla ungmör vara."
Då bär det av till Sankte Per.
Han visar var ungkarlarna sitter
och där lever vi lusteligt dagarna i ända.
Men din far får väl råda?
Det är min kusins plikt att säga: "Som ni vill, söte far."
Men då får det vara en stilig karl
annars niger du och säger: "Som jag vill, söte far."
Mitt barn, tänk på vad jag sa.
Friar fursten till dig under balen, så vet du vad du svarar.
Jag hoppas ändå få se dig gift en dag.
Först när Herren skapar männen av annat än mull.
- Du har en skarp blick, flicka. - Jag ser en kyrka mitt på ljusa dan.
Här kommer maskerna!
Vill ni dansa med en vän?
Jag känner igen er! Ni är signor Antonio.
Inte alls.
Jag känner igen er på att ni skakar på huvet.
Nej.
Tror ni inte jag kände igen er på er fina kvickhet?
Dygden förråder sig själv.
Ni är han! Sina förtjänster kan man inte dölja, och därmed punkt!
Jag önskar att ni tyckte om mig.
Nej, jag har så många dåliga egenskaper.
- Till exempel? - Jag läser mina böner högt.
Vill ni inte tala om vem som sagt det?
- Och inte heller vem ni är? - Inte nu.
Att jag är hånfull, och skulle ha min kvickhet ur "Hundra historier"...
Det har signor Benedikt sagt.
- Vem är han? - Det vet ni nog.
Nej, jag försäkrar.
- Har han aldrig fått er att skratta? - Vad är det för en?
Jo, det är furstens hovnarr - gräsligt tråkig.
Han hittar på orimliga skvallerhistorier.
Och han retar folk lika mycket som han roar dem
så de skrattar åt honom - och ger honom stryk.
Han är här i farvattnen. Jag önskar han hade prejat mig.
När jag är bekant med honom, ska jag berätta vad ni sagt.
Gör det...
Gör det.
- Vi måste följa anförarna. - I allt som är gott.
- Är ni inte signor Benedikt? - Det är jag.
Ni står högt hos min bror. Han är förälskad i Hero.
Avråd honom - hon är inte hans jämlike till börden.
- Hur vet ni att han är förälskad? - Han bedyrade henne sin kärlek.
Han skulle gifta sig med henne i kväll.
Låt oss gå in till banketten.
Jag svarade som Benedikt
men hörde nyheten med Claudios öron.
Så är det:
Fursten friar för sig själv!
I alla ting kan vänskap vara trofast
blott ej i kärlek!
Det är något som händer varje dag, men jag glömde det.
Farväl, sköna Hero!
Greve Claudio? Följ med mig.
I era angelägenheter. Fursten har knipit er Hero.
- Hoppas han blir belåten. - Trodde ni fursten om dylika spratt?
- Låt dem vara! - Stackars vingskjutna andrik...!
Men att Beatrice känner mig - och inte känner mig.
Furstens hovnarr! Sånt rykte har jag ändå inte.
Det är bara Beatrices bittra humör som framställer mig sålunda.
Gott, jag ska hämnas efter bästa förmåga!
Var är greven?
Han var här, nedstämd som ett fallfärdigt skjul.
Jag sa sen som det var. Att ers nåd fått ja hos unga fröken.
Fröken Beatrice är arg på dig.
Hennes kavaljer sa att du talar illa om henne.
Hon misshandlade mig som vore jag en vedkubb!
Hon sa till mig att jag var ers nåds hovnarr
men tråkigare än ett långt töväder.
Hon bombarderade mig med en sådan fermitet
att jag stod där som en måltavla med en hel armé framför mig.
Hennes tal är idel dolkar, och alla ord genomborrar en.
Var andedräkten lika farlig, skulle inget levande stå ut i hennes närhet.
Till den grad följer bråk, elände och kaos i hennes spår!
Här kommer hon.
Skicka mig genast till världens ände.
Jag ger mig av till antipoderna i det futtigaste ärende ni kan hitta på.
Jag hämtar ett strå ur Stor-Khanens skägg
eller ger mig av till pygméerna
hellre än att byta tre ord med den här harpyan!
- Har ni ingen uppgift? - Jag vill behålla ditt sällskap.
Ni bjuder på en rätt jag inte kan fördra: salt tunga!
Ni har förlorat signor Benedikts hjärta.
Tja, ers nåd
han lånade ut det en tid
och jag gav honom ett dubbelt hjärta för hans rätt enkla.
Tidigare hade han vunnit det med falska tärningar
och därför kan ni säga att jag förlorat det.
Ni ligger över, fröken!
Ja, bevare mig för att ligga under. Då kan jag bli mor till narrar.
Jag har med mig greve Claudio.
- Varför så ledsen? - Inte ledsen, ers nåd.
- Sjuk? - Nej.
Greven är varken ledsen eller sjuk eller glad eller frisk.
Greven är bara lite lik en citron... Sötsur som den - fast av svartsjuka.
Ni träffar likheten på kornet
men det måste bero på ett missförstånd.
Claudio... jag har friat i ditt namn
och skön Hero är vunnen.
Jag har fått hennes fars samtycke.
Bestäm bröllopsdagen, och Gud skänke er lycka!
Greve, mottag av mig min dotter och med henne min förmögenhet.
Hans nåd har fått partiet till stånd, må himmelens nåd säga amen.
Tala, greve, det är er stickreplik.
Tystnaden är glädjens förnämsta härold.
Jag kan inte uttrycka hur lycklig jag är.
Fröken Hero, liksom ni är min
så är jag er.
Tala, kusin.
Eller täpp till munnen med en kyss, så inte heller han kan tala.
Ni har ett muntert hjärta.
Tack vare att det lilla spektaklet alltid länsar undan för bekymren.
Nu viskar hon att han är i hennes hjärta.
Det gör hon, kusin.
Så mycket släkt man får.
Alla blir gifta utom jag, för jag är solbränd.
Jag får sitta i en vrå och ropa efter en man.
Jag ska skaffa er en.
Helst vill jag ha en som er far skaffat fram. Har ni ingen bror?
Det är svårt att få tag på präktiga män.
Vill ni ha mig?
Nej, ers nåd
om jag inte får en annan att ha till vardags.
Man kan inte slita på er för jämnan.
Men ni får förlåta mig, jag är född att prata utan rim och reson.
Tystnad skulle misshaga mig mer
för glättighet klär er bäst. Ni är född i en glättig stund.
Visst inte, ers nåd... Min mor skrek.
Men en stjärna dansade just då, och under den blev jag född.
Kusiner... Gud give er glädje!
En charmant och gladlynt ung dam...
Melankoli är okänt för henne.
Hon är inte allvarlig ens när hon sover.
Hon drömmer såna tokerier att hon väcker sig själv med sitt skratt.
- Hon tål inte höra om en äkta man. - Inte på villkor.
Hon vore en bra hustru för Benedikt.
De skulle prata varann från vettet.
- När äger vigseln rum? - I morgon.
Tidigast på måndag, en vecka från i dag
vilket ändå ger mig för lite tid.
Tiden ska inte göras dig lång.
Jag ska ta itu med ett Herkulesarbete:
Att få signor Benedikt och fröken Beatrice komplett tokiga i varann!
Jag tvivlar inte på att lyckas
om bara ni vill hjälpa mig.
Jag står till tjänst, även om det kostar mig sömnlösa nätter.
- Jag också. - Och ni, söta Hero?
Jag vill hjälpa min kusin till en präktig make.
Lyckas vi, så är Cupido inte längre mästerskytten.
Hans ära blir vår, ty bara vi är kärleksgudar.
Så här lyder planen...
Det är besynnerligt att en karl
som har sett hur kärleken gör andra till narrar
och som skrattat åt det
gör sig själv till åtlöje genom att bli kär.
En sådan karl är Claudio.
Jag minns då det enda han tålde var trumma och pipa.
Nu ska det vara tamburin och flöjt.
Han kunde gå långväga för att se på en rustning.
Nu ligger han sömnlös och grubblar över snittet på en ny jacka.
Han talade frankt och öppet som en hederlig karl.
Nu svarvar han fraser som bara den.
Hans tal är ett gästabudsbord, dignande av kräsliga rätter.
Kan jag komma att se allt med samma ögon? Det tror jag knappt.
Kanske kan kärleken förvandla mig till ett ostron
men förr'n den gjort det ska jag inte bli en sådan narr.
En kvinna är skön, en annan klok, en tredje dygdig - men jag mår bra.
När alla behag förenats i en kvinna, ska hon finna behag inför mig!
Rik ska hon va', det är klart. Klok, för annars kan det vara.
Dygdig, för annars avstår jag. Skön, så jag gitter se åt henne.
Mjuk, för annars må hon packa sig.
Trivsam att tala med, och skicklig i musik...
...och hennes hår ska ha den färg vår Herre behagat ge henne.
Fursten och monsieur Cupido...
Jag gömmer mig.
- Såg du vart Benedikt försvann? - Javisst, ers nåd.
Balthasar, sjung den visan en gång till.
Åh, vilken gudomlig melodi! Nu råkar han strax i extas.
Är det inte konstigt att fårtarmar kan dra själen ur kroppen på folk?
Gråt ej, ni sköna Gråt ej mer
för alla män är lika
I vattnet blått
på strand än mer
de alltid kvinnor svika
Gråt inte så
men låt dem gå
stäm upp ett skratt och tralla
Förvandla all
er klagan då
till ett hej falle ralla
Hör upp med kväden Sjung ej mer
så tyngd som havets dyning
Ty männens svek rår ingen på
alltsedan tidens gryning
Gråt inte så men låt dem gå
Stäm upp ett skratt och tralla
Förvandla all
er klagan då
till ett hej falle ralla
- En utmärkt visa! - Och en usel sångare.
Nej, du sjunger bra nog.
Hade en hund ylat så, hade de hängt den.
Vad var det ni berättade i morse?
Att er niece Beatrice är kär i Benedikt?
- Jag trodde inte hon kunde bli kär. - Inte jag heller.
Men att hon förgapat sig i Benedikt
som det alltid sett ut som om hon avskytt.
- Är det möjligt? - Hon kanske bara låtsas?
- Det är troligt nog. - Herregud, låtsas?!
I så fall har låtsad lidelse aldrig varit så lik livslevande passion!
Minsann?
Vilka utslag av passion visar hon?
- Beta väl. Den här fisken nappar! - Vilka utslag, ers nåd?
- Det...hörde ni av min dotter. - Javisst.
Hur?
Häpnadsväckande!
Det måste vara sant när gråskägg säger det...
- Har hon sagt något till Benedikt? - Nej, och hon svär att inte göra det.
Hon stiger upp tjugo gånger var natt, och skriver ett helt ark fullt.
Sen kastar hon sig på knä
gråter, slår sig för bröstet, sliter sitt hår och skriker:
"Åh, käre Benedikt! Gud give mig tålamod!"
Det gör hon, säger min dotter.
Min dotter är rädd att hon i desperation ska göra sig illa.
Så är det.
- Det vore bra om han visste det. - Nej, han skulle plåga den olyckliga.
- Det gör mig ont. - Tala om det här för Benedikt.
Hero tror att hon ska dö. Hon dör om han inte älskar henne
och hon dör om han uppvaktar henne.
Blottar hon sina känslor, kan han hånskratta
för han gör lätt narr av andra.
Jag tycker bra om Benedikt
men vore han en smula självkritisk
skulle han inse att han är henne ovärdig.
Ers nåd, maten väntar.
Blir han inte tokig i henne nu, så...
Er dotter får lägga ut samma nät för henne.
Beatrice får bjuda honom till bords.
Det kan inte vara en bluff! De pratade med stort allvar.
Hero har berättat sanningen för dem.
Kär i mig?
Nåväl, det måste gengäldas.
De säger att jag ska vara högdragen om jag får reda på att hon är kär.
Och att hon hellre dör, än visar minsta tecken på sina känslor.
Jag hade aldrig tänkt gifta mig.
Jag får inte vara högdragen. Jag har chansen att rätta till mina fel.
Hon är både vacker och dygdig - det kan inte bestridas.
Att hon är kär i mig tyder inte på intelligens
men inte heller att hon är en dåre
för jag kommer att bli ohyggligt kär i henne!
Visserligen får jag bereda mig på att få slitna vitsar slängda i synen
för att jag så länge hånat äktenskapet.
Men kan man inte ändra smak?
Som ung tycker man om mat man avskyr på gamla dar.
Ska spydigheter och allsköns floskler
skrämma en karl från att följa sin smak? Nej!
Mänskligheten får inte dö ut!
När jag ville dö som ungkarl
räknade jag inte med att leva tills jag blev gift.
Här kommer Beatrice! På min ära - hon är vacker!
Man kan faktiskt spåra en del tecken på att hon är kär.
Mot min vilja har man bett mig bjuda er till bords.
Sköna Beatrice... Jag tackar för ert besvär.
Det var inte mer besvär än ert tack var för er.
Då hade jag inte kommit.
- Var det ett nöje, rentav? - Ja
så mycket som får plats på en knivsudd.
Ni har ingen matlust? Farväl.
"Mot min vilja har man bett mig bjuda er till bords."
Det ligger en dubbel mening i det.
Men är då Benedikt så kär i Beatrice?
Det påstår fursten och min Claudio.
- Bad de er säga henne det? - De bönföll mig.
Men jag sa att för hans egen skull borde inte Beatrice få reda på det.
Är han inte värd den äkta säng som Beatrice kan bjuda på?
Han förtjänar allt gott som skänkas kan en man.
Men Beatrices hjärta är av det hårdaste material.
Ur blicken glimmar hånfullt övermod föraktfullt ner på allt.
Hennes förstånd är så förmer
att allt annat blir strunt. Hon kan inte älska!
Säg det ändå för att få höra svaret!
Då går jag förr till Benedikt och ber honom ta sitt förnuft till fånga.
Det vore väl grymt mot er kusin. Så pass god urskiljning har hon väl
om hon nu är så klipsk, att hon ej försmår en ädling som herr Benedikt.
Maken finns inte, med undantag för Claudio.
- När ska fröken själv stå brud? - I morgon!
Hon är fast! Vi har henne i snaran!
Ja, guden Amors falska majestät tar än till pilar, än till jägarnät!
Åh, mina öron bränner! Är det sant?
Är jag utskriken som så stursk och tvär?
Farväl för alltid, spotska flickdiskant!
Med dig man tydligen ej lagrar skär.
Fortsätt att älska, Benedikt!
Din lön ska bli att se mig fogligt vid din hand.
Mitt trots ska smälta för din bön
vår tro beseglas med ett heligt band.
Om andra säger, du är värd att få
så svarar jag: det visste jag ändå!
Är ni ärligt och pålitligt folk?
Utvalda till den furstliga vakten. Era order lyder...
Skrik: "Halt i furstens namn!" åt alla.
Men om han inte gör halt, då?
Låt 'an löpa.
Gör han inte halt, så är det ingen undersåte.
Sant - och de ska bara befalla furstens undersåtar.
- Inte får ni föra oljud heller. - Hellre sover vi än vaktar.
Ja, han talar som en gammal
rejäl vaktkarl - för vad är det för ont i att sova?
Och stöter ni på en tjyv, så kan ni misstänka, å ämbetets vägnar
att han är ohederlig.
Vad sånt folk anbelangar, ju mindre ni beblandar er
dess bättre är det för er egen...hederlighet.
Ni har gällt för att vara barmhärtig.
Jag skulle inte hänga en hund med vilje
mycket mer då en människa med den minsta heder i kroppen.
Go' vänner...godnatt.
Händer det nåt utav vikt, så kalla på mig.
Kom, granne.
Nu sitter vi här till klockan två, sen går vi till sängs.
Ett ord till, grannar. Passa vid signor Leonatos port.
Där är bröllop i morgon, så det blir nog uppträden.
Ajöss!
Håll korpgluggarna öppna!
Det är så. Greve Claudio ska gifta sig med Leonatos dotter.
Jag kan sätta stopp för det.
Varje hinder ska bli som balsam på mina sår.
Jag retar mig sjuk på honom, och allt som går honom emot, det är jag för.
- Hur kan du stoppa giftermålet? - Med orent spel
men helt i det fördolda.
Säg bara hur.
Jag står högt i gunst hos Margareta, en av fröken Heros kammarfröknar.
Jag kan få henne att titta ut genom fönstret en opassande tid på natten.
- Hur blir det döden för giftermålet? - Giftet får ni blanda i.
Mina herrar... jag är inte densamme som jag varit.
Nej, ni förefaller allvarligare.
Jag hoppas han är kär.
Kom, signor. Jag har något att säga, som ordnarrarna här inte ska höra.
Han tänker anhålla om Beatrices hand!
- Guds fred, min herre och broder. - God afton, broder.
- Jag vill tala med er. - I enrum?
Ja, annars kan greve Claudio också höra på, för det angår honom.
Ni tror kanske att jag ogillar er.
Vänta och döm mig, när ni hört vad jag ska avslöja.
- Ni tänker gifta er i morgon? - Det vet ni.
Det vet jag inte, när han får veta vad jag vet.
Hero... Hero, Hero!
Damen är otrogen!
Älskar ni henne, så gift er - men det vore bättre att avstå!
Konrad!
- Konrad! Hallå! - Jag står vid din armbåge.
Ja, det kröp i armbågen, som efter nåt skabbigt.
Det ska du få igen.
- Vad skulle du säga? - Sätt dig.
- Det är nåt fuffens... - Jag känner igen honom!
I natt har jag nojsat med Margareta
fröken Heros kammarfröken, som spelte Hero!
Jag skulle först ha talt om att fursten och Claudio
ditdragna av min herre, don Juan
var vittnen till det...ömma mötet.
- Trodde de att Margareta var Hero? - Claudio gick ursinnig sin väg!
I furstens namn befaller vi er: Halt!
Ropa hit överkonstapeln! Här har vi beslöjat
den värsta lösaktighet någonsin!
- Men hör nu...! - Inget prat!
Där, herrn.
Vad vill ni?
Jo, herrn, våran vakt har i natt häktat ett par riktiga ärkekanaljer.
Han pratar och pratar...
När ålderdomen går in, går vettet ut.
Det var min själ bra sagt, granne Verges.
Gud är god, men rider två på samma häst, måste en sitta bak.
- Alla människor är inte lika. - Han går inte upp mot er.
Äran är Guds!
Ni är vidlyftiga.
Det är vänligt av er att säga så
men vi är bara hertigens ämbetsmän.
Men om jag vore vidlyftig som en kung
så skulle jag hjärtans gärna spendera allt på hans välborenhet.
All din vidlyftighet på mig?
Jag vill gärna veta vad ni ville säga.
Vår vakt har gripit två figurer
och vi vill rannsaka dem inför er.
Gör det själv och meddela mig resultatet. Jag har bråttom just nu.
Drick ett glas vin innan ni går.
Vi ska rannsaka de där karlarna. Möt mig vid häktet.
- Är ni här för att låta viga er? - Nej.
För att låta er viga henne med honom.
Är ni här för att viga er med greven?
Ja.
Om någon av er vet något hinder mot detta förbund
uppmanar jag er att yppa det nu.
- Hero? - Nej.
- Herr greve? - Jag svarar för honom - nej.
Gå undan, munk.
Ger ni av fri vilja denna mö, er dotter, åt mig?
Så fritt som Gud gett mig henne.
Vad kan jag då skänka er tillbaka, vars värde väger upp en sådan skatt?
- Inget alls, om inte henne själv. - Ni lär mig ädel tacksamhet.
Ta henne tillbaka!
Skänk ej en vän en sådan rutten frukt!
Av ära har hon bara ärans sken!
Hon rodnar likt en mö!
Kunde ej ni alla svära på att hon är mö för detta skens skull?
Men hon är ej mö!
Hon har känt hettan ifrån lustans läger!
Vad menar ni?
Att jag inte vill sammankopplas med en ökänd sköka!
Nej!
Min bäste greve, om ni velat pröva och lyckats kuva hennes motstånd
- och besegrat hennes oskuld... - Nej, Leonato!
Jag har ej sagt ett enda dristigt ord!
Men som en bror emot en syster
visat sann och hövisk ömhet!
- Har jag då synts er annorlunda? - Ni syns mig lik Diana i sin krets!
Men ni är mer kättjefull än Venus!
Än gödda djur, som frossar ohöljt i sin glupska drift!
Ni talar som i yrsel!
- Säg något, dyre furste! - Om vad?
Jag har hjälpt min vän att få en slinka.
Vem var den man ni talte med i natt från ert fönster mellan tolv och ett?
Då talte jag med ingen man!
Då är ni ingen mö. - Leonato, det gör mig ont...
Jag själv, min bror och greve Claudio
har sett och hört hur hon i denna natt
har talat med en suspekt figur
som erkänt alla tusen kärleksmöten de har haft!
- Hur är det fatt? - Låt oss gå!
- Det här har tagit andan ur henne! - Kusin, varför faller du?!
Har ingen här en dolkspets för mitt bröst?
Lev inte, Hero! Öppna ej ögonen!
Jag sörjde över mitt enda barn. Det var ett för mycket!
Varför var du så täckelig att se på?
- Hon har fallit ner i en svart pöl! - Lugna er, signor.
Själv står jag här stum av häpnad.
- Min kusin är beljugen! - Sov ni i samma bädd?
Nej, inte i natt - men det senaste året har vi sovit samman!
Se där, se där!
Skulle furstarna ha ljugit, eller Claudio?
Bort från henne - låt henne dö!
Hör på ett ögonblick. - Vilken man skulle det gälla, fröken?
Det vet belackarna - men inte jag!
- Furstarna har gjort ett misstag. - Två av dem är hedern själv.
Om de letts på villospår, är don Juan den skyldige.
Har de ljugit, ska den stoltaste få svar på tal!
Ta det lugnt och låt mig råda er.
Er dotter låg, när de försvann, som död.
Ni bör hålla henne dold en tid och sedan sprida ut att hon är död!
Vad ska det tjäna till?
När hon "dog" - det måste stå fast
i den stund hon blev beskylld
ska hon beklagas, ömkas och förlåtas av var man.
Då Claudio får höra att han med sina ord har dödat henne
ska hennes ljuvlighet oemot- ståndligt smyga in i hans fantasi
och allt vad skönt hon ägde i livet ska framstå i mer förklarad glans
än när hon levde.
Då ska han sörja - och önska sin beskyllning outtalad!
Signor, gör som munken säger.
Den som mist självtilliten
är glad om någon alls vill leda honom.
Klokt sagt. - Gå nu.
Min fröken...dö för att leva!
Er bröllopsdag skjuts kanske bara upp. Ha tålamod en tid!
- Har ni gråtit hela tiden? - Jag kommer att gråta länge till.
- Det önskar jag inte. - Jag gör det frivilligt.
Man har gjort er kusin orätt.
Vad ger jag inte den som ger henne upprättelse!
- Hur visar man sådan vänskap? - Mycket enkelt, men vännen saknas.
- Kan en karl göra det? - Det är karlgöra, men inte för er.
Jag älskar ingenting så högt som er.
- Är det inte underligt? - Underligt som - jag vet inte vad.
Jag kunde säga att jag älskar er
men tro mig inte - trots att jag inte ljuger.
Jag tillstår inget - och förnekar inget!
- Vid mitt svärd, du älskar mig! - Kanske får ni äta upp svärdet!
Den får äta upp det som påstår att jag inte älskar er!
- Må Gud förlåta mig... - För vad, söta Beatrice?
Jag höll på att bedyra att jag älskade er.
Gör det av hela ditt hjärta!
Mitt hjärta är fullt av bara kärlek!
Befall mig att göra något!
Döda Claudio!
Inte för allt i världen.
Ni dödar mig med er vägran. Farväl!
Jag är borta fast jag är här. Det finns ingen kärlek i er!
- Jag vill gå! - Först blir vi vänner!
- Du vågar inte slåss med min fiende! - Är Claudio din fiende?
Har han inte varit en gemen skurk, som baktalat och vanärat min kusin?
Om jag vore man!
Bära henne på händerna tills de ska ge varandra händerna
och så anklaga henne offentligt, förtala henne, göra hätska utfall!
Om jag vore man! Jag skulle äta hans hjärta på öppna torget!
Hör på mig...
Tala med en karl genom fönstret! En snygg fabel!
- Beatrice... - Den söta Hero...!
Hon är förorättad, hon är förtalad, hon är olycklig!
Han är kavat som Herkules, som ljuger stort och svär på det!
Jag kan inte bli man, även om jag önskar det
så jag ska gräma mig till döds som kvinna.
- Vid denna hand, jag älskar dig! - Bruka den ej till löften.
Tror ni Claudio har gjort Hero orätt?
Ja, så sant jag har en tro
eller en själ.
Det är nog.
Lita på mig. Jag ska utmana honom.
Gå och trösta er kusin.
Jag ska säga att hon är död.
Och så...farväl.
Är hela vårt kollerium församlat?
Och malefaktorerna?
Det är jag...och min kamrat.
Vilka är bovarna som ska förhöras?
- Vad heter du, min vän? - Borachio.
Skriv upp: "Borachio".
- Och ni? - En ståndsperson.
Jag heter Konrad.
Skriv: "herr ståndsperson Konrad".
Det är redan bevisat att ni är föga bättre än kanaljer.
- Vad svarar ni på det? - Att vi inte är några kanaljer.
- Och ni? - Jag försäkrar att vi inte är det.
- Har ni skrivit det? - Ni gör helt fel.
Kalla fram vakterna som anklagat dem.
Kom fram, vakter. I furstens namn befaller jag er: anklaga dem.
Den här karln sa att don Juan är en skurk.
- Skriv upp det. - Konstapeln...
Var god och tig, karl!
Jag tycker inte om din fysionomi!
Vad sa han mer?
Han fick 1000 dukater av don Juan för att falskeligen anklaga Hero.
- Ett uppenbart brott! - Det är det!
Greve Claudio tänkte, på hans ord
skämma ut Hero, och inte äkta henne!
Du lär bli dömd till evig förlossning för det här!
- Vad mer? - Det är allt.
Don Juan avvek i morse.
Hero försmåddes på just det sätt som sagts
och dog av grämelse däröver!
Bind männen och för dem till Leonato.
- Förbind dem, var det... - Ja, på händerna!
Släpp, din pajas!
Var är skrivaren? Han ska skriva upp att furstens ämbetsman är en pajas!
Bind dem. - Din lymmel!
Släpp! Du är en åsna!
Du är en åsna!
Har du ingen suspekt för mig? Ingen suspekt för mina år?
Å, om han kunde skriva ner det här!
Kom ihåg att jag är en åsna!
Det skrivs inte ner, men glöm det inte ändå!
- Det här blir din död! - En far som älskat sitt barn
och vars glädje krossats som min, han har rätt att mana mig!
Han finns inte.
Man ger lätt råd mot sorg man inte känner själv
men kommer sorgen, blir man otröstlig själv. Så var nu tyst!
Människa vill jag vara. Ingen filosof har ännu tåligt utstått tandvärk.
Låt dem som kränkt dig också lida sin beskärda del.
Du har rätt. Det ska jag göra.
Jag vet att Hero är beljugen!
Det ska Claudio och prinsen minsann få veta av!
Fursten och greve Claudio!
- Goddag. - Guds fred.
- Hör på mig... - Vi har lite brått.
- Lev då väl! Är det så bråttom? - Sök inte strid nu, gamle man.
- Då stod sig vissa slätt. - Vem kränker honom?
Du, din hycklare! Lägg inte handen på ditt svärd - jag är ej rädd!
Förbannad denna hand, om den sökt skrämma er. Den mente inget alls.
Håll inne med ditt hån och gyckel!
Jag är ingen pjollrig gubbe! Du har beljugit mitt rena barn!
- Inte alls... - Mitt svärd kan bevisa det!
Jag strider inte med er!
Stöter du bort mig? Du har dräpt mitt barn!
Dräper du mig, dräper du en man!
Nej, två - för vi är båda män. Men lika gott - han kan ta en i sänder!
Jag piskar ur dig varje fäktarfint, så sant jag är en ädling!
Var lugn. Gud vet att jag älskade min niece!
Och hon är död, förtalad till döds av slynglar och modefjantar
som ljuger, svindlar, hånar och förtalar!
Lägg dig inte i det här. Jag tar hand om saken!
Nu ska vi vara lugna. Er dotters död beklagar jag
men på min ära, hon blev beskylld för det som var sant och bevisat.
- Ers nåd... - Jag önskar inte höra mer.
Inte?
Då går vi - men jag vill bli hörd!
Och ska bli hörd, när somliga lärt mores!
- Där kommer just den som vi sökte. - Vad nytt, signor?
Du hade sånär fått avbryta en holmgång.
Våra näsor kunde blivit avbitna...
Får jag viska ett ord i ert öra?
Ni är en skurk!
Jag ska bevisa det när ni vill. Nekar ni mig detta, är ni en kujon!
Ni bär skulden till en fin dams död!
Farväl, slyngel! Ni vet vad jag menar.
Jag tackar er för all vänlighet ni visat mig.
Vi ska inte längre umgås. Er bror har flytt från Messina.
Tillsammans har ni dödat en fin och oskyldig dam.
Vad greve Skägglös angår, ska han och jag träffas.
Till dess...må han leva i frid.
- Han menade vad han sa. - På fullt allvar.
- Och han utmanade dig? - Otvetydigt.
Vad har de här männen gjort?
De har begått falsk rapport, farit med osanning
de är bakdantare, de har beljugit en fröken, verifierat osanningar
och slutligen är de lögnaktiga kanaljer.
Vem har ni gjort orätt, gott folk? Konstapelns sluga tal är obegripligt.
Jag har förvänt synen på er.
Vad er klokhet inte kunde upptäcka, har de här stollarna bragt i dagen.
I natt råkade de höra mig erkänna för den här mannen
hur er bror, don Juan, tubbade mig till att förtala fröken Hero.
Hur ni såg mig
nojsa med Margareta
och hur ni, greve Claudio, skymfade Hero när ni skulle vigas.
Fröken är död på grund av min och min herres falska beskyllning.
Ljuva Hero...!
För bort de skyldiga.
Skrivarn har nog hunnit reformera signor Leonato nu.
Och glöm inte att i laga tid och ordning notera att jag är en åsna.
Här kommer signor Leonato och skrivarn.
Vem är skurken? Låt mig se hans ögon!
Vill ni se på skurken, se på mig.
Är du det kräk som dräpt mitt barn?
Jag, och ingen annan.
Du beljuger dig själv, din skurk.
Här står två herrar utan vank och tadel. Den tredje har rymt sin kos.
Tack, furstar, för min dotters död. Det bör ni räkna som en fin bragd.
Det var ett stordåd.
Jag fordrar inte att ni hör på mig, men jag måste tala.
Välj själv er hämnd!
Ålägg mig vilket straff ni än behagar för detta brott
- som jag övat av missförstånd. - Och jag detsamma!
Jag kan ej be er ge min dotter livet åter. Det vore befängt.
Men förkunna högt för Messinas folk hur ren hon dog.
Och kan er kärlek förvandla sorgen till en sång
så häng den sorgen över hennes grav
och sjung den sen till hennes stoft i kväll!
Kom så i morgon bitti till mitt hus.
Och då ni inte kunde bli min måg, bli min nevö!
Min broder har en dotter som nästan är en avbild av den döda
och hon är den som ensam ärva oss.
Ge henne det ni borde gett min dotter
så dör min hämnd.
Å, ädle herre
er stora godhet kommer mig att gråta.
Jag tar...emot ert anbud.
Stackars Claudio står till er förfogan.
I morgon väntar jag er alltså.
Farväl då för i kväll!
Den här banditen ska konfronteras med Margareta
som tydligen var med i spelet!
Jag kan bedyra, hon visste inte alls vad saken gällde.
Och hon har alltid varit oförvitlig.
Yttermera, trots att det inte skrivits upp
så har förbrytaren kallat mig åsna.
Jag ber er minnas det vid straffutmätningen.
Tack för ditt nit och din möda.
Ers välborenhet talar som en högst tacksam yngling. Pris ske Gud för er!
För ditt besvär...
Gud signe givarn!
Gå. Jag befriar dig från fången och tackar dig.
Jag överlämnar en kanalje, som ni bör korrigera, androm till varnagel.
Gud bevare er!
Jag tillåter er att gå. Och om man får önska ett glatt återseende
så må Gud förbjuda det.
Kom, granne.
Farväl då, till i morgon!
- Vi väntar er i morgon. - Vi kommer hit.
I natt...ska jag sörja hos Hero.
Dödad av gement förtal
Hero blev som vilar här
Ära såsom lön för kval
döden henne hult beskär
Liv som dött
med smädat namn
lever nu
i ärans famn
Nattgudinna, nåd dem giv
som har tagit jungfruns liv
Se, de går med sorgesång
runt kring graven gång på gång
Fyll du vår klagolåt
midnatt, med suck och gråt
klagelig, klagelig
Och kärleks Gud
i himmelsk skrud
han vet ju
hur illa det är fatt
Det vill säga med min sång...
Men i fråga om kärlek har varken Leander eller Troilus, kopplaren
eller hela massor av salsmatteriddare
vilkas namn löper så ledigt på blankvers
någonsin varit så omtumlad av kärlek
som mitt arma jag.
Men jag kan inte visa det i rim. Jag har försökt.
Jag hittar inget annat rim på "fröken"
än "löken" - ett menlöst rim!
På "torn" bara "horn" - ett fräckt rim.
På "måne" bara "fåne" - så idiotiskt. Allihop är olycksbådande...
Jag föddes inte under en rimmande planet
och jag kan inte fria med "fraser".
Ljuva Beatrice, du kom när jag skickade efter dig?
Och jag går när ni befaller.
- Stanna tills jag säger "gå"! - Ni sa "gå". Farväl!
Men innan jag går...
...vill jag ha besked om vad som passerat mellan er och Claudio.
Idel elaka ord - som kräver en kyss.
Elaka ord är bara elak andedräkt, så jag går min väg okysst.
Du har skrämt ordet från dess rätta betydelse.
Men Claudio har fått sin utmaning
och antingen hör han snart av sig, eller också kallar jag honom kujon.
Kan du nu vara snäll och tala om för mig
för vilken av mina dåliga egenskaper du först blev kär i mig?
För allihop.
För de bildar en så komplett koloni
att ingen god egenskap kan blanda sig i.
Vilken av mina goda egenskaper kom er först att lida kärlek?
Ett briljant uttryck - för jag älskar dig mot min vilja.
Ert hjärta till trots... Stackars hjärta.
Trotsar ni det, så trotsar jag det. Jag älskar aldrig det min vän hatar.
Vi är båda för begåvade för att fria i frid.
Men säg mig, hur står det till med er kusin?
Mycket illa.
- Och hur mår ni själv? - Mycket illa, jag med.
Frukta Gud
älska mig
och god bättring!
Fröken måste komma till sin farbror. Där är en faslig uppståndelse!
Det har bevisats att fröken Hero blivit falskeligen anklagad!
Fursten och Claudio är bedragna, och don Juan är boven bakom allt!
Han har flytt sin kos!
Kommer fröken...genast?
Följer ni med?
Jag vill leva i ditt hjärta, dö i din famn
och följa med till din farbror.
- Sa jag inte att hon var utan skuld? - Det gäller ock fursten och Claudio.
- Men Margareta hade någon skuld... - Jag är glad att allting gick så bra!
Dra er tillbaka, damer, och stig sen fram maskerade!
Fursten och Claudio kommer strax.
Du ska spela fader till din broders dotter, och ge henne till Claudio.
Utan att röra en min.
Jag måste också be om hjälp, frater. Att göra mig osalig eller salig...
Signor Leonato, ert brorsbarn ser på mig med ett gunstigt öga.
Det har jag, Claudio och fursten lärt er.
Ert svar är gåtfullt. Men min vilja är att ni godkänner villigt
vår vilja att i dag få träda in
i det högst hedervärda äkta ståndet.
- Det var den tjänst jag ville be om. - På mitt ja kan ni räkna.
Här kommer fursten och Claudio.
- En skön god morgon! - Ers nåd... - Claudio...
Är ni ännu fast besluten att ta min broders dotter till gemål?
Be henne komma. Broder Frans är redo.
Vilken av damerna är det?
Tag henne här. Jag ger henne åt er.
Min sköna...låt mig se ert ansikte.
Ej förrn ni tagit hennes hand och svurit inför fratern att äkta henne.
Ge mig er hand.
Jag är er make
om ni nu vill ha mig.
Hero, som var död!
Död blott så länge lögnen var vid liv.
Jag var en gång er maka när jag levde...
...och ni min make, då ni höll mig kär.
En Hero dog, skymfad, men jag lever.
Och så sant jag lever
är jag en mö.
På alla frågor kan jag svara.
När helga vigselakten är förbi, ska jag berätta om hur Hero dog.
Skynda lagom, frater!
Vem är Beatrice?
Jag heter så.
Vad var det fråga om?
Älskar ni mig?
Det ska...nog vara måttligt.
Er farbror, fursten och Claudio svor på det.
- Älskar ni mig? - Det ska nog vara måttligt.
Min kusin, Margareta och Ursula svor på att ni gör det.
- Ni var sjuk av längtan! - Ni var döende!
- Då...älskar ni mig alltså inte? - Inte mer än hövligheten fordrar.
- Jag vet att du är kär i honom. - Och han är kär i henne!
Här är ett papper med en halt sonett, till Beatrices lov.
Här är en annan!
Med hennes stil, som skildrar hennes lidelse för Benedikt.
Högst mirakulöst! Här står våra händer mot våra hjärtan.
Jag vill ha dig, men vid denna sol, jag tar dig av ren barmhärtighet.
Jag ger er inte korgen.
Men det är efter ivrig övertalning
och delvis för att rädda ert liv.
Nog, jag täpper till munnen på dig.
Nå, Benedikt, hur känns det att vara gift?
Inte ett helt kollegium av vitsmakare skulle kunna reta mig ett smack nu.
Bryr jag mig om en satir eller ett epigram?
Nej, sen jag beslutat gifta mig
struntar jag i vad alla säger om det.
Kom inte stickandes med vad jag sagt om äktenskapet.
För människan
är ombytlig av sig, och därmed basta.
Jag hade tänkt att prygla upp dig, Claudio
men eftersom vi ser ut att bli släkt, lev opryglad
och älska min kusin.
Nå, nå, vi är vänner!
Låt oss dansa före bröllopet
så gör vi våra hjärtan och våra hustrurs fötter lättare!
Dansa kan vi göra efteråt.
Nej, allra först. - Spel opp, spelemän!
Du ser dyster ut, furste.
Ta dig en hustru, ta dig en hustru!
Don Juan är tillfångatagen och förd av väpnad vakt hit till Messina.
Tänk inte på honom förrän i morgon.
Jag ska hitta på ett ordentligt straff.
Spel upp, spelemän!
Gråt ej, ni sköna Gråt ej mer
för alla män är lika
I vattnet blått
på strand än mer
de alltid kvinnor svika
Gråt inte så
men låt dem gå
stäm upp ett skratt och tralla
Förvandla all er klagan då
till ett hej falle ralla
Hör upp med kväden Sjung ej mer
så tyngd som havets dyning
Ty männens svek rår ingen på
alltsedan tidens gryning
Gråt inte så
men låt dem gå
stäm upp ett skratt och tralla
Förvandla all er klagan då
till ett hej falle ralla